STRANI DOPISNIK
Događaji i likovi prikazani u filmu su fikcionalni.
Svaka sličnost sa stvarnim osobama, živim ili mrtvim, potpuno je slučajna.
NJUJORKOV JUTARNJI GLOBUS
onima koji su videli oblak rata dok su drugi videli samo dugu,
onima koji poput anđela stoje među umirućima i sve zapisuju...
Ovaj film je posvećen dopisnicima iz inostranstva.
Šta ima novo? - Iste besmislice.
Gdin Pauers želi da vidi vesti iz inostranstva čim stignu.
Nemoj da objaviš rat još koji minut.
J7465 = LONDON - HITNO 19. AVGUST, 1939 PRIMAOC: NJUJORŠKI GLOBUS
PREMA VISOKIM ZVANIČNICIMA VERUJE SE DA APSOLUTNO NEMA ŠANSI
ZA RAT ZBOG KASNE ŽETVE.
Prema zvaničnicima, može se zaključiti... (nema nikakve opasnosti od rata).
Dopisnici iz inostranstva!
Više bih saznao iz kristalne kugle!
U Stebinsonovom telegramu ima nešto.
Muka mi je od njega. Od svih njih!
Evropa je na ivici da eksplodira,
a sve što dobijam od mog osoblja u inostranstvu su samo dnevna nagađanja.
Želim činjenice, gdine Bredli. - Na primer? - Bilo kakve.
U Evropi se sigurno događa još nešto osim živčanog sloma.
Zašto ne bi poslali mene, gdine Pauers?
Napisali ste knjigu o ekonomiji, je li?
Ne želim ekonomiste, mudrace ni proroke.
Želim reportera. Nekoga ko ne zna sve te fine reči i teorije.
Dobar reporter istraživač kriminala. To treba Globusu.
To je ono što treba Evropi.
To je ono što se dešava na tom đavoljem kontinentu. Kriminal.
Čekaj, malo. Nešto mi je palo na pamet.
Ko je pokrivao onu pljačku plata prošle nedelje? - Mislite na Džoni Džounsa.
Pretukao je policajca na dužnosti? - Da, kažu da će ga otpustiti.
Pretukao policajca.
Zvuči idealno za Evropu.
Pošaljite mi gdina Džounsa ovde, odmah.
Gdin Pauers želi odmah da vas vidi, gdine Džouns. - Je li?
Trebalo bi da odmah odete do njega. - Zašto? - Nije mi rekao.
Neka se ne trudi. Dajem otkaz. - Treba ja da vas dovedem. - Dobro.
Čim otvorim ovo.
Gde je gdin Džouns? Rekao sam da ga odmah pošaljete!
Vi ste gdin Džouns? - Da. - Sedite, molim.
Mogu li da vas pitam nešto lično? - Izvolite.
Jeste li oženjeni? - Nisam te sreće. - Slobodan.
Jeste li ikada bili u Evropi? - Nisam.
Što mislite o trenutnoj krizi u Evropi, gdine Džouns? - Kojoj krizi?
O ratu koji se sprema.
A, o tome. - Da. - Iskreno, gdine Pauers, nisam mnogo razmišljao o tome.
Ne pratite baš vesti iz inostranstva gdine Džouns, je li?
Gledajte gdine Pauers, ako želite da me otpustite,
preskočite taj test inteligencije.
Nemam nikakvih problema sa tim.
Naći posao u bilo drugim novinama u gradu za sat vremena.
Zbogom. - Čekajte malo. Niko vas ne otpušta.
Želite li da pokrivate najvažniju priču na svetu? - Da, ako plaćate troškove.
Pokriću. - Dobro, koju priču? - Evropu.
Ne znam mnogo o tome, ali mogu da naučim. - Ne, želim vas baš takvog.
Evropi treba svež pogled.
Dopisnik iz inostranstva? - Ne. Reporter.
Ne želim dopise. Želim vesti.
Mislite li da možete da iskopate neke vesti u Evropi? - Rado ću pokušati.
Evo šta sam mislio.
Gdin Van Mir ništa nije hteo da kaže našem gdinu Stebinsu.
U telegramu od 1200 reči, napisao je da mu ništa nije rekao.
To strašno frustrira naše čitatelje.
Ko je Van Mir? - Ključni igrač aktuelne Evropske situacije.
Ako ostane na mestu ministra inostranih poslova u svojoj zemlji još 3 meseca,
možda mir bude očuvan u Evropi.
Kada bismo saznali šta namerava,
znali bismo gde ide Evropa. - Nemac? - Ne, Holanđanin.
Jedan od dvojice potpisnika sporazuma sa Belgijom.
Evo vašeg prvog zadatka.
Saznajte šta je u sporazumu zapisano, i šta on očekuje. Samo činjenice.
Van Mir? - Da. - Još neko? - Ne.
A da razgovaram sa Hitlerom? On sigurno ima nešto na umu.
Da? - Gdin Fišer želi da vas vidi, gdine Pauers.
Neka uđe.
Jeste li čuli za Stivena Fišera? - Bojim se da nisam. - Sad hoćete.
Vođa Univerzalne mirovne stranke. Blizak sa Van Mirom.
Obojica se trude da spreče rat u Evropi.
Kako ste, gdine Fišer? Drago mi je što ste došli.
Sedite. - Hvala.
Gdine Fišer, gdin Džouns, naš novi dopisnik iz inostranstva. Upoznajte se.
Drago mi je, gdine Džouns. - Džouns. Ne sviđa mi se to ime.
Biće vam hendikep. Imam ovde jedno ime za vas.
Hantli Haverstok. Zvuči važnije, zar ne, gdine Fišer?
Vrlo dobro. - Bolje nego Ričard Harding Dejvis.
Šta tome nedostaje? - On nam je bio ratni dopisnik pre 40 godina.
Kažite mladiću, ne smeta vam da budete Haverstok? - Zovite me kako hoćete...
Uzbudljivo je prisustvovati krštenju novinarskog dopisnika.
Da otvorimo bocu šampanjca? - Ili da me udarite njome da bih se probudio.
Gdine Haverstok, čeka vas dosta posla. Pasoš, viza... - Troškovi.
Javiću blagajniku. Doneli ste članak? - Tri.
Vidimo se u Londonu. - Naravno.
Hvala na svemu, gdine Pauers. Posebno na Hantliju Haverstoku.
Kako ovo izgleda, majko? Šik?
Nemoj preko oka. Tako ih nose gangsteri.
Neka ga nosi kako želi. - U Londonu ćeš morati da nosiš cilindar.
Tamo nose polucilindre. - Bobi, stavi to u kutiju.
Daj da ja probam. - Ja ću prvi! - Sad je pravi ratni dopisnik. - Bez rata.
Plašim se da će ga dobiti. - Ma samo blefiraju. - Nadajmo se.
Pa mama, kako ti se sviđa kabina?
Stavila bih drugačije zavese i premestila kauč.
Šteta što nemaš otvoreni kamin. - Zamoli kapetana, i srediće to.
Izađite svi koji ne putujete!
Hajde, majko!
Vi ste Džouns? Ja sam Stebins. - Gdin Pauers mi je rekao da ćete doći.
Podsetili ste me da nemam polucilindar. - Znam i to vaše drugo ime. Hantli...
Juče sam ga znao, ali sinoć sam sa momcima malo...
Zato ću vas zvati Džouns. - Može.
Hajdemo, gužva me čini nervoznim. Živci su mi se malo istanjili.
Krenite, iza vas sam. - Ponesite prtljag. I ne udarajte me po nogama odpozadi.
Jeste li za piće posle dugog puta? - Logično.
Ovde sam već 25 godina.
A još me nisu provalili. - Kako uspevate?
Prosledim službene izveštaje i potpišem ih kao dopisnik iz inostranstva.
Šta ćete? - Viski sa sodom. - Gđice?
Molim vas.
Viski sa sodom i čašu mleka. - Mleka?
Ne smem da pijem. Bio sam kod lekara zbog te svoje nervoze.
Rekao je mesec dana bez pića ili novi organi.
Nemam za nove organe. - Da sam znao, ne bih ni ja pio.
Ali kad je već ovde...
U zdravlje!
Ukusno?
Kao i bilo koji viski sa sodom. - Tako sam i mislio.
Ovo nema isti ukus kao kad sam bio mali. Pre liči na otrov.
Kad pomenuh otrov, da popijem tablete. A evo i telegrama iz Njujorka.
Vole da šalju telegrame. Tako misle da radiš za njih.
Imate pozivnicu za ručak u čast Van Mira.
Mirovna stranka. To je Fišerova organizacija. - Ne pratim to.
Šaljem im šta žele. To je tajna dopisnika iz inostranstva.
Tako radim već 25 godina.
25 godina i onda završim na mleku.
Obvezno morate na ručak sa Van Mirom. Očekujem intervju.
Dobro jutro. Kako apstinencija? - Ovako sam se probudio jutros.
Idem na svečani ručak kod Van Mira. - A ja sa kolegom Klarkom.
Tu si dragi. Nisam znala hoćeš li doći gore ili nećeš.
Doviđenja, Stebinse. Doviđenja, gđice Klark.
Koga on to zove Klark? - Pusti ga, novi američki novinar.
Dobro jutro, gdine Van Mir.
Izvinite, vi ste gdin Van Mir?
Da, ja sam. - Haverstok. Ne znate me. Amerikanac sam.
Pošao sam na svečani ručak kod vas.
Onda možda... - Vrlo ste ljubazni. - Sve je to za dobru stvar.
Hotel Savoj.
Vrlo ste ljubazni. - Zadovoljstvo mi je.
Ne volim da se vozim sam.
Čovek previše razmišlja kad se vozi sam.
Sigurno mnogo razmišljate o Poljskoj i sporazumu sa Belgijom.
Šta mislite da će Engleska da učini ako nacisti... - Engleska je lepa.
Lepo je videti osunčani London.
Uvek je kiša i magla.
A avgust je. - Znam da je avgust. To je dobro za mene.
A šta mislite o gdinu Fišeru i njegovoj Mirovnoj organizaciji?
Poznajete li gdina Fišera?
Fin čovek. Dobar čovek.
Voleo bih da je sada u svetu više takvih.
Ne verujete da ima mnogo nade za mir?
Vi smatrate da jedna organizacija ne može smiriti ratnu paniku u Evropi?
Voleo bih da mislim tako.
O, pogledajte te ptice. Ma koliki grad bio, mora da ima parkove
i mesta za ptice.
Jutros sam šetao parkom i video da neki hrane ptice.
To je dobar znak u ovakvim vremenima, zar ne?
Jeste, super je, ali ptice su nam sad najmanji problem.
Šta vaša zemlja misli o tim problemima? - Evo Savoja.
Koliko? - Šiling.
U redu je.
Nego, mladiću, za koje novine radite?
Zapravo baš i nisam reporter.
Hteo sam da razgovaram sa vama, ali ne o pticama.
To sam shvatio.
Šta je to što ste želeli da izvučete od mene?
Zanima me šta mislite o mogućnosti opšteg rata.
Šta zaista osećate? - Mladiću, osećam se starim i umornim.
I bespomoćnim.
Imao sam ga.
Vesti iz Poljske uznemiravaju. - Niko ne želi rat. - Onda ga ne mora ni biti.
Uslovi koje ne možemo kontrolisati... - Uvek ti nekontrolisani uslovi.
Čudno je kako se nikada ne steknu nekontrolisani uslovi za mir.
Moja kćerka je vrlo odlučna.
Da potražimo nekoga drugog sa kim možeš da se posvađaš.
Bravo! - Zar nije dosadan? - Mnogi ugledni ljudi su takvi.
Bi li sada radije pecao u Irskoj? Mesecima nismo jedrili i plivali.
Čak se ni ne kartamo. Nedostaje li ti to?
Eno admirala. Slab je na tebe. Na posao.
Džouns koji je postao Haverstok. Više bih voleo da ste Harding Dejvis.
I ja bih. Ali... - Zdravo.
Gđo Eplbi, ovo je Hantli Haverstok, dopisnik Globusa.
Ma nemojte. - Časna reč. - Dragi ste, za razliku od drugih dopisnika.
Ali sigurno to sjajno radite. Poznajete li Montea Rokingema?
U ambasadi je u Istanbulu. Ili Honoluluu?
Pomozite mi oko ovoga gdina. Sigurna sam da zna neki jezik.
Nemam pojma ko je, ali svi su ovi ljudi međunarodno važni.
Ovo je gdin Haver... - Stok.
Ne govorite engleski?
Parlez-vous française?
Pokušajte njemački. - Sprechen sie deutsch? - Sjajno! Koji još znate?
Samo šatrovački. - Šatrovački?
Evo, ovo će pomoći.
Ovo je univerzalni jezik. - Dragi maharadžo!
Oho, sad je duet.
Ako znate engleski, pomagajte. Šta ovaj Letonac govori? - Letonski.
Šalite se. Nisam znao da imaju jezik. Mislio sam da se trljaju nosevima.
Zaista govorite letonski? - Tek da se snađem u razgovoru.
Šta je to snalaženje na letonskom? - Da ne biste imali probleme.
Dobro je to znati ako odem u Letoniju. - Postoji mogućnost?
Nikad se ne zna u mom poslu. Dopisnik sam iz inostranstva.
Je li? Baš lepo.
Vidim da zapisujete. I vi ovo pokrivate?
Radim ovde. - Odnosi sa javnošću. Onda ste baš vi osoba koju tražim.
Onda moramo odmah na razgovor u tajnosti.
Ja? Izvinjavam se.
Izvinite, mog prijatelja iz Letonije pposebno zanima poreklo kilta.
Da li biste razgovarali sa njim? Sjajan je momak.
To je fantastična priča.
Naime, znate, Grci su u antičko doba nosili kilt.
O čemu treba da razgovaramo u tajnosti?
Nije tajna što je mene tiče. To ću posle da vam ispričam.
Objasnite mi šta je svrha ovog udruženja mira i razumevanja.
Šta vas tačno zanima?
Kao prvo, je li taj gdin Fišer zaista iskren? - Potpuno.
Reklo bi se da je dobar momak. - Jeste, garantujem.
Zašto mislite da organizacija dobronamernih amatera
ima neke šanse protiv vojnih sila Evrope?
Baš ti dobronamerni amateri idu u borbu kad izbije rat.
Ručak je poslužen. - Ne idite još. Šta će vam ta dosadna piletina?
Moram da idem. - Sedite sa mnom za novinarskim stolom.
Niko ne sluša govore. Još mi ni ime ne znate.
Je li to neophodno? - Meni jeste.
Neki me zovu Hantli Haverstok, ali pravo ime mi je Džouns.
A vi? - Zovem se Smit, iako ćete možda čuti da me zovu drugačije.
Konobar! - Da, gdine?
Istoj dami. Pokušajte. - Već sam odneo 13 poruka. Više ih ne prima.
Milordi, dame i gospodo,
molim vas da pozdravite našeg predsednika gdina Stivena Fišera.
Dame i gospodo, moram da objavim nešto što će vas jako razočarati.
Dobio sam telegram od gdina Van Mira koji je danas trebao da bude počasni gost.
"Žao mi je, ali zbog hitnog posla ne mogu prisustvovati sastanku.
"Svim srcem sam uz vas."
"Više ne bih imao šta da kažem ni da sam prisutan".
Ostali smo bez počasnog gosta, ali nam to daje priliku da objasnimo
zašto je naša stranka osnovana, i zbog čega smo vas pozvali.
Ne znam ko bi bolje to učinio od narednog govornika.
Ne bih želeo da ovo izgleda kao porodična, stvar jer najavljujem svoju ćerku,
gđicu Kerol Fišer.
Milordi, dame i gospodo,
pozdravimo gđicu Kerol Fišer.
Dame i gospodo, nadam se da nećete, i pored zanosa mog oca,
pomisliti da vam se obraćam kao zamena za gdina Van Mira.
Nažalost za sve nas, niko ne može da zameni gdina Van Mira.
Ali mogu da pojasnim neke stvari onima koji ovo pogrešno shvataju,
i imaju pogrešne epitete za nas.
Ti ljudi nisu ovo dovoljno proučili.
Ženski jezik je oštriji od muškog.
Znam da nas neki ovde smatraju dobronamernim amaterima.
Volela bih da oni koji nas tako nazivaju ustanu,
i kažu mi zašto bi dobronamerni amater
u ovoj situaciji bio manje važan od profesionalca. Ali nema vremena.
Svetom upravljaju profesionalci. Možda je došlo vreme za amatere.
U suštini želim da vam ukratko predstavim
koliko su dalekosežni ti naši amaterski planovi.
Pogledaj beleške.
Može ručak? Doručak?
Molimo vas za vašu podršku, profesionalnu i amatersku.
Zapravo želim da kažem da ma koliko se neko...
Trebalo bi...
Oboje...
Hantli, idite u Amsterdam. Van Mir je na mirovnoj konferenciji.
Očekujte važan govor u vezi sa ratom u Evropi. Pauers.
Neka čekaju unutra.
Gdine Fišer. - Kad ste stigli? - Sada. Poslali su me na konferenciju.
Ironično. Mirovna konferencija u senci rata.
Zaista će ga biti? - Znaćemo danas, sutra. Još ima nade.
Vraćam se u London. - Ali, tek sam stigao. Mislim, konferencija počinje.
Danas i sutra se na miru radi u Londonu, ne u Amsterdamu.
Vodite svo osoblje sa sobom, uključujući i svoju...
Ne. Neko će ostati i pomoći će vam. Bićete u dobrim rukama. Evo je.
Gđa Eplbi. - Upoznali smo se u Londonu. Sećate se njega?
Divan je, ali i dalje ga ništa ne razumem.
Dr. Vilijamson, gdin Hantli predstavlja Njujorški Globus.
Ne poznaje Amsterdam, kao ni mehanizam mirovne konferencije.
Budite ljubazni i nađite mu se.
Svakako neka proba holandski sir večeras.
Sad moram da idem da mi neki nesrećnik ustupi mesto u avionu za London.
Ne budite nestašni.
Nestašni? - Prvi put ste u Amsterdamu? - Da.
Onda morate da posetite Rembrandtovu kuću. - Bolje je da se upozna sa ciljem konferencije.
Izvinite, mislim da vidim prijatelja.
Gdine Van Mir, kako ste?
Juče smo se nekako mimoišli. Žao mi je što ste morali da odete.
Ne sećate me se? Zajedno smo taksijem išli na ručak.
Izvinite. Mogu li da vas fotografišem, gdine Van Mir?
Eno ga!
Beži!
Pratite taj auto, brzo!
Bolje je da izađete. Može da bude opasno. - Glupost. Samo ti vozi.
U koga je pucao? - U Van Mira. - Je li ga ubio? - Izgleda.
To je loše. - Za njega ne može biti lošije.
Možeš li malo da skloniš kolena?
Bolje da pređeš nazad. - Brzo.
Sigurnosno staklo. - Imate dobrog vozača. - Da, baš je dobar.
Poznajete se? - Ovo je Skot Foliot, dopisnik kao i ti.
Gdine Haverstok, gdin Foliot. - Sa dva "f". - Drago mi je.
Ne shvatam to sa dva "f". - Na početku su oba bila mala.
Na početku? - Mom pretku Henrik VIII je odrubio glavu,
pa je njegova žena u to ime skratila slovo za glavu. Evo.
Izgovara se mucanjem? - Ne, kao obično "f".
Kiša je stala, pomalja se sunce. - Stiže policija.
Nikad nisam vidio bolji trik nestajanja.
Nisu valjda mogli da se vinu tako visoko.
Nestali su.
Pogledajte sami. - Recite mu da vam prezime počinje sa dva mala "f".
Ne bi shvatio.
Ovako ih nećemo uhvatiti.
Trebalo je da zadržimo policajca za bridž.
Imate pravo.
Kladim se na šešir.
Pogledajte krila vetrenjače. - Naviknućete se na njih ovde.
Okretala su se kontra vetra. - A da legnete na travu i odmorite se?
Učinite mi uslugu i vratite one policajce. - Opet? - Ne trebaju nam.
Neću vas tužiti. - Idite po njih, taj čovek je ovde. - Gde?
U toj vetrenjači. - Zašto to mislite? - Nemam vremena za objašnjenja.
Idite po policiju. Ja bih, ali ne znam jezik. - A šta ćete vi? - Pronjuškati.
Ne želim da vam naređujem, ali ovo nije šala. - Hajde. - Dobro, idemo.
To je signal avionu da sleti.
Uđite i zatvorite vrata.
Gdin Van Mir! Ali to je nemoguće!
Drogirali su me.
Nešto su mi dali.
Ali video sam kako pucaju u vas!
Drogirali su me kad su me doveli iz...
Sad počinje.
Pucali su u nekoga ko izgleda kao vi. - To nisam bio ja.
Bio je dvojnik koji je ličio na mene. - Ali zašto?
Žele da svet misli kako su me ubili.
Ne žele da iko sazna da sam u njihovim rukama.
U čijim rukama?
Ne mogu to da objasnim.
Nisam siguran.
Od ove droge jedva da mogu da mislim.
Znam samo da hoće da me odvedu avionom.
Poput ptice.
U gradovima uvek postoje mesta gde ptice mogu doći do mrvica.
Ptice.
Brzo.
Olovku.
Vidite? Stara vetrenjača.
Na ovom putu.
Vidite.
Čovek.
Stara vetrenjača. Razumete?
Govori li iko engleski? - Mi pričamo Engleski u školi. - Što ne kažeš!
Reci policajcima da krenu sa mnom.
Vrlo je važno. Starac, zatvorenik, u staroj vetrenjači.
Neka me prate! Razumeš?
Tako je.
Da, to sam i pokušao da vam kažem. Idemo.
Otišli su.
Ubili su ga.
Ali to nije... ko ste vi?
Gde su ostali?
To je nameštaljka. Pitajte ga gde su ostali.
Kaže da nema nikoga i da je ceo dan spavao tu.
Laže. Razgovarao sam sa Van Mirom u ovoj prostoriji.
Pokazaću vam ubičin auto. Onaj koji smo pratili.
Jedinstveni auto sa pogonom od jednoga konja.
Taj auto je bio tu! Znam da izgleda glupo, ali ovde nešto smrdi.
Događa se nešto važno. Saznaću šta, makar mi to bilo poslednje!
Ništa me neće sprečiti. Razumeš?
Dokazaću da nisu ubili Van Mira, nego njegovog dvojnika.
Ne brinite zbog kašnjenje, na tragu sam priče veka.
Ne šalim se. Ne objavljujte više ništa o Van Mirovu ubistvu.
Imam fantastičnu vest. Ne šalim se.
Ko je?
Napred!
Gdin Haverstok? - Da? Vi ste hotelski detektiv? Nisu vas najavili.
Izvinjavam se, pitali smo na recepciji. - Policija?
Došli ste da se izvinite za vetrenjaču? - Ne, samo želimo da pođete sa nama,
i sve ispričate šefu policije.
Govori li šef engleski? Nemam vremena za bacanje.
Neće trajati duže od pola sata. Svi znamo engleski.
To ne mogu da kažem ni za svoju zemlju. Sačekajte, moram da obavim razgovor,
sa jednom damom u vezi večere.
Na centrali se ne javljaju. Pokušaću kasnije.
Brzo ću se srediti. Pričekajte me dok se na brzinu ne okupam i obrijem.
Pogledajte neke časopise. Odmah dolazim.
Ne možete šefa da dovedete ovamo? - Bojim se da ne. - Tako sam i mislio.
Ne morate sa mnom. - Na mom stočiću je.
Ponovo se srećemo. - Čini se.
Mnogo toga se desilo od poslednjeg susreta. - Vidim.
Lovili smo tog čoveka van Amsterdama.
Vrlo zanimljiva zemlja. Vetrenjače, lale...
Jeste li našli sve...
Upravo smo pričali o lalama. Nema ih. - Trebalo bih da kranem.
Hvala na puderu.
Zaista morate da idete? - Da, morala bih da pođem.
Doviđenja.
Prvo pravite budalu od Foliota i mene pred policijom,
pa mi upadnete u sobu i osramotite pred očevom prijateljicom!
Šta me još čeka?
Smirite se, vrlo je ozbiljno. - Videla sam ja vašu ozbiljnost. Šta radite ovde?
Bežim. - Od koga? - Od dvojice u mojoj sobi koji žele da me ubiju.
Koje dvojice? - Dvojice, koji se predstavljaju kao policajci.
Zar ne mislite da previše umišljate? - Ne umišljam.
Poremetio sam im prljave poslove.
Znam da je Van Mir živ i zato žele da me ubiju.
Znam i druge razloge. - Morate da mi pomognete jer je ovo vrlo važno.
Vašemu detinjastom umu nije mesto ni u Evropi, ni u mojoj sobi.
Stanite tu.
Vidite li šta ste uradili? Do sutra će ceo London pričati o ovome.
Ne marim za sebe, ali otac se bavi važnim poslom.
Želi da spreči užasni rat, a ovo može da ga diskredituje.
Znam da ne marite za nas, već za zabavu sa vetrenjačama i kupatilima.
Ne verujete da sam u nevolji? - Tek ćete biti ako odmah ne odete.
Posljednji put vas molim da odete.
Dobro, ali želim da znate šta će biti ako odem.
Vratiću se u sobu i obući se. Pokušaću da ih se otresem, ali neću uspeti.
Zalepiće se za mene kao pijavice, dok me ne srede.
Neće odustati jer znam previše. I u pravu ste.
Ne znam mnogo o vašem pokretu, ali znam da prepoznam važnu reportažu.
Saznaću o čemu se radi ili ću poginuti.
Žao mi je što o meni imate loše mišljenje, ali šta je tu je.
Doviđenja.
Bilo mi je drago.
Rekao sam doviđenja.
Ne idite.
Možda bi mi i uspelo, uz malo sreće.
Ne smemo da reskiramo. Treba nam pomoć. - Na to sam i mislio.
Idem po dr. Vilijamsona. - Sačekajte, možda neće shvatiti...
Shvatili su.
Mogli bismo na brod za Englesku ako uspemo da se izvučemo.
Kako se zove onaj smešni sa dva f? - Foliot. - Sobu gdina Foliota, molim.
Napustio je hotel? - Čudno, trebalo je da zajedno večeramo.
Shvatio je koliko vam značim. - Još da ste obučeni... - Volite intelektualce.
Imam ideju. Dajte mi upravnika. Vi pozovite sobara.
Ovde je gdin Haverstok, iz sobe 537. Kakav je ovo hotel?
Kada mi curi, telefon ne radi, lopovi... Poslaćete nekoga? Hvala.
Pošaljite konobara u sobu 537.
I neka sobarica donese čiste čaršave. Ove sam zapalio.
I da mi se operu prozori. I pošaljite čistača cipela. Brzo. Hvala.
Napuniće sobu onoj dvojici. To je sobar.
Govorite li engleski? - Da. - Idite u moju sobu 537.
Donesite mi košulju, kravatu, odelo i šešir.
Moj muž čeka ovog gdina u svojoj sobi.
Ne vidim ih. Sakrijmo se u kabini.
Žalim, popunjeno. - Ni malu kabinu? - Ne. Znate kako je, svi žele kući.
Imam vrlo retku novčanicu koja bi mogla da vas zanima, ako skupljate takve stvari.
Voleo bih da mogu, ali, jednostavno, nema mesta.
Otkud ta nepotkupljivost na engleskim brodovima?
U stvari, upravo mi je vraćena jedna kabina. Vaše ime?
Jedna kabina nam ne znači. Ne možemo...
Kabina je za vas. Niste valjda pomislili... - Naravno da ne. Ljubazno od vas.
Uzimam je. - Žalim, zakasnili ste.
Niste je uzeli odmah, pa sam je prodao ovom gdinu.
Šteta, a ovo je retka novčanica od 5 funti sa obrnutim vodenim žigom.
Možda sledeći put.
Zaista biste mu dali 5 funti? - Da, to mi spada u putne troškove.
Korumpiranje službenika: 5 funti. - Pomalo ste beskrupulozni.
Nisam, samo sam zaljubljen.
To je isto, pretpostavljam. - Molim?
Molim ja vas.
Znaš, volim te i želim da te oženim.
Volim i ja tebe, i želim da se udam za tebe.
Ovo je malo skratilo ljubavnu scenu.
Smeta ti? - Nimalo. Postao sam novi čovek.
Nadam se ne sasvim novi. Dosta mi je trebalo da prihvatim starog.
Iskreno, očekivao sam veći otpor.
Hteo sam još dosta toga da kažem. - Bolje će da zvuči kad se venčamo.
Sačuvao sam i za tada ponešto. - Prilično si siguran u sebe.
Nisam mislio da imam šansu. Imam pravo da maštam. - Očigledno.
Misliš li da će tvoj otac razumeti? - Mislim da će biti oduševljen.
Dobro jutro. - Ovo je gdin Haverstok. Je li tata budan? - Doručkuje.
Dođi.
Zdravo, tata. - Otkud ti u Londonu? - Gdin Haverstok me doveo brodom.
Nisi valjda bolesna? - Ne. Gdin Haverstok...
Nadam se da ne smetam. - Naprotiv, drago mi je da vas vidim.
Nisi mi javila. Mogu da se kladim da je put bio neudoban.
Nije bilo tako loše. Brod je bio pretrpan pa smo bili na palubi.
Msje Krug, drago mi je. Ovo je gdin Haverstok.
Msje Krug je iz Bavarske ambasade. Sedite da doručkujemo.
Trebalo bi da se osvežim, ali umirem od gladi.
Znači, juče ste bili u Amsterdamu. - Jadni Van Mir. Veliki gubitak.
Zašto baš on? - U ubistvima nema logike.
Trebaju nam takvi ljudi u ovakvom svetu.
Jeste li ga upoznali? - Ne zvanično, ali sam vidio kako je poginuo. - Strašno.
Čak sam i jurio i za malo uhvatio onoga ko ga je ubio.
Gdin Haverstok je novinar.
Bilo bi sjajno da se vaša prva priča završila hvatanjem atentatora.
Morao bih da krenem, gdine Fišer.
Hoćemo li mirovnu peticiju potpisati sada ili da ostavimo za kasnije?
Možemo odmah. U radnoj sobi. Izvinite.
Tata, možemo li da razgovaramo? Vrlo je važno. - Brzo se vraćam.
Posluži gdina Haverstoka jajima i slaninom.
Gdine Fišer. Šta taj čovek radi ovde?
To je gdin Krug. - Van Mir nije mrtav.
Ali, pročitao sam... - Ubili su dvojnika. Van Mir je otet.
Pričao sam sa njim u vetrenjači. - A Krug?
Sećaš li se mog kako sam opisao čoveka iz mlina? - Rolka? Naravno.
Nemoguće! Gdina Kruga poznajemo... - Sigurno je doveo Van Mira u Englesku.
Sigurni ste? - Naravno. Kruga sam gledao kao sada vas.
Ne smemo da pogrešimo, a opet... - Gdine Fišer. - Prepustite to meni.
Ne bih da budem loš domaćin, ali odmah idite. Haverstok će pozvati policiju.
Izgleda da nam gdin Haverstok stvara probleme.
Mislio sam da će ga vaši srediti u Amsterdamu. - I ja. Ne razumem.
Osim ako situaciju nije iskomplikovalo prisustvo gđice Fišer.
Bilo bi idealno kad bi sve saznala. - Nju ne uplićite. - Izvinjavam se.
Do sada se nisam bavio takvim problemom. Sad moram, zahvaljujući tebi.
Neko mora da se bavi i prljavim stvarima. - Ali ovo je isuviše lično.
Ipak sam ja političar, na neki način.
A od političara se obično ne očekuje da ubiju svog gosta.
Mir!
Ne u kući, gdine.
Ali imam ideju.
Sećate li se Roulija?
Ah, onog što je radio u konjušnici vašeg oca u Austriji.
Bio je prisutan kad je naš zajednički prijatelj slučajno pao sa mosta u Bernu.
Sada je u penziji. Ovde je, u Londonu.
Mogao bi Haverstok da ga unajmi kao privatnog detektiva.
Zašto?
Ubedite ga da je ovde u opasnosti zbog toga šta zna.
Aha, shvatam.
Vrlo delikatno se izražavate. - Hvala.
Odmah ću da ga potražim i da mu dam instrukcije.
Ne smeš! Isuviše je opasno!
Šta ćemo? Pozvati policiju? - Rekao sam Krugu da ode.
Pustili ste ga da ode? - Ako govorite istinu, ne sme da postane sumnjičav.
Odmah bi ubili Van Mira. - Živ ili mrtav, to je ipak priča. - Tata je u pravu.
Javiću svojima ono što do sada znam. - Ne bih, na vašem mestu.
Život Van Mira zavisi od toga da o tome ćutite bar nekoliko sati. - Da ćutim?
Pred nosom su mi oteli čuvenog diplomatu? Žalim, ali to je vrlo važno.
Zbog ovoga su me i poslali ovamo.
Biće još veća vest ako nađemo Van Mira i saznamo šta sve stoji iza ovoga.
Znam ja šta je iza ovoga. - Ali ne znamo razlog.
Dušo, donesi mi prepisku sa Krugom.
Poslušaj tatu. To je najbolje i za tebe i za gdina Van Mira.
Dobro, sačekaću.
Zabrinut sam za vas. - I ja sam. Osećam se glupo.
Ispravno postupate. Ali, treba vam zaštita.
To zaboravite. - Ako ste u pravu, treba vam.
Pratio sam gangsterske obračune i rasne nerede, čak i bez amajlije.
Ovi ljudi su opasniji od kriminalaca. Oni su fanatici.
Toliko vole svoju zemlju da im život nije važan. Ni svoj, ni tuđi.
Lukavi su, beskrupulozni i nadahnuti.
Ne bih mogao gdinu Pauersu da izađem na oči
ako ne biste uspeli da objavite reportažu godine.
Sjajan sam strani dopisnik koji se krije na tavanu?
Ne morate da se krijete, već samo da vas neko štiti.
Da unajmim dadilju? Kako ću da opravdam taj trošak?
Znam pouzdanu detektivsku agenciju.
Dobro, kako vi kažete. - Ja ću sve srediti.
A neću to nikomu ni spomenuti. - Ako se sazna, sam ću se ubiti.
Ako je to gdin Rouli, neka sačeka napolju.
Kažite gdinu Haverstoku da je došao gdin Rouli.
Sačekajte ovde. - Hvala.
Stigao vam je taksi. - Kuda ideš? - Do kancelarije. Imam posla. - Ne smeš.
Plaćen sam da budem reporter, a ne izbeglica.
Može ručak u Savoju? - Ispratiću vas.
Džoni, čuvaj se. - Biću ja dobro.
Gdin Haverstok? - To je on?
Ko koga ovde treba da štiti? - Nisam visok, ali sam brz.
Shvatili ste šta treba da radite? - Da se pobrinem za gdina Haverstoka.
Idemo li? - Prvo do kancelarije, a ako budete dobri, onda u Američki klub.
A vi ćete se pobrinuti za ono? - Javićete se čim saznamo nešto određeno.
Doviđenja. - Doviđenja.
Kerol!
Ništa ne sme da mu se desi, oče... ne bih mogla...
Hoćete li da idem iza vas ili pored vas, kao prijatelj?
Kako je uobičajeno? - Zavisi od čoveka.
Vojvoda od Albersona je hteo da idem uz njega.
Jedna gospođa je htela da budem tri koraka iza nje i da ne pušim.
Šta je dobro za vojvodu, dobro je i za mene. - Hvala.
Ako želite do Američkog kluba, trebaće nam taksi. Eno ga.
U kakvom ste problemu? Jure vas gangsteri? - Ne baš.
Ne plašimo ih se ovde. Čak ni policajci nemaju pištolj.
Nego šta rade? - Udare palicom po glavi. To je zdravije.
Jeste li videli, neko me je gurnuo! - Ja. Da sam vas povukao, pregazio bi vas.
Morao sam. - Vrlo dobro, gdine Rouli. Hvala. - Zbog toga sam sa vama.
Taksi!
Američki klub. Posle vas.
Nisam siguran, ali mislim da nas prate dvojica u taksiju.
Ne vidim nikog sumnjivog. - Možda grešim.
Ali skoro sam siguran da sam ih video.
Možda su čuli kuda idemo.
Vozaču!
Idite Viktorijinom ulicom, pored Bakingemske palate. - Dobro.
Možda im umaknemo ako pođemo dužim putem.
Još nas prate. Najbolje bi bilo da na uglu promeniimo taksi.
Skrenite u prvu ulicu levo i stanite. Prošetaćemo.
Ja ću. Bolje stojim sa ovdašnjim novcem.
Hvala.
Mislim da je najbolje da se na kratko sakrijemo u katedrali.
Dosta mi je bežanja. Neka dođu. - Bolje je da im pobegnemo.
Hajdemo. - Lepa arhitektura.
Želite li da uđete? Drže misu za mrtve.
Molitve za mrtve me uvek deprimiraju.
Ne smetaju mi mrtvi, ali ježim se od muzike i sveća.
Zaista, to me plaši...
Pogled sa kule
Da odemo gore? Sigurno bismo im umakli.
Deco, pazite!
Ne vidim! - Evo.
Evo dečko moj!
Odlete! Sad moram da ti kupim novu.
Čuvajte se, deco!
I vi se čuvajte.
Ne još, deco.
Hajmo. Videli smo ovo, a ja imam još dosta posla.
Bez brige, stići ćete. Pogledajte.
Zar nije vredelo doći i videti? Pogledajte Parlament.
A tamo je park S. Džejmsa.
Dođite, deco.
Izvinite, ali sam se uplašio kad ste se nagnuli.
Bio sam sa čovekom na mostu u Švajcarskoj. Bio je to gadan pad.
Na mestu je ostao mrtav.
Od tada sam malo nervozan.
Ne idite još. Pogledajte katedralu Svetog Pavla.
Eno je, pojavljuje se iz magle.
Pogledajte, konjička straža se približava Bakingemskoj palati.
Oduvek sam se bojala visine, dušo.
Vratimo se dole. - Samo što smo se popeli. Što ranije nisi rekla?
Izvinite. Znam kako vam je. Normalno je plašiti se visine.
Šta se to vas tiče? - Smirite se, samo saosećam sa damom.
Idem. - Sačekaj lift. - Neću.
I meni je dosta. Ja ću sačekati lift.
Sačekajte. Niste videli konjičku stražu.
Morate to da vidite.
Gde je? Ništa ne vidim. - Eno je. Niz put.
Upravo se približavaju...
onoj beloj zgradi.
Ne deco, ovuda.
Muškarac pao sa tornja katedrale Neobičan incident
Trebalo bi da zahvalim Bogu.
Još mi nije jasno koji instinkt me je naterao da se izmaknem. - Treba ti piće.
Čuo sam lift i okrenuo se.
Vidio sam mu pogled u očima, i u momentu sam sve shvatio.
Da Fišer stoji iza svega.
Samo sam se pomerio i on je proleteo. - I jeste. Hoćeš piće? - Ne, hvala.
Kad ćeš da pošalješ reportažu? - Kad budem spreman.
Rasprši mi još jednu iluziju. Mislio sam da ništa ne može da te zaustavi.
Ni poplave, ni boginje, ni ljubav. Priča mora da ide. - I ići će.
Ne.
Razumem što nećeš da uplićeš gđicu Fišer, ali je verovatno već umešana.
Devojka bande. - Ti smrdljivi... Ali, sa druge strane, siguran sam da nije
Iskrena i poštena. - Ne mogu da pošaljem reportažu dok ne nađemo Van Mira.
Moramo prvo da ga pronađemo. - To je verovatno on. Uđite, gdine Van Mir!
'Jutro Stepings. Kako si, Haverstok? Čestitam što si sredio Roulija!
Šta znaš o njemu? - Foliot zna sve. Sigurno zna i za Fišera.
Njega sam pročitao odavno. Ali taj Krug mi je novo lice.
Znači, i tebi je zapao za oko. - Pratio sam ga ovamo.
Mislio sam da nisi zainteresovan. - Naprotiv. Izviđao sam i njuškao.
Sećaš li se skitnice iz vetrenjače? Uopšte nije skitnica.
Možda je Van Mir? - Ne baš, ali učinio je nešto netipično za skitnicu.
Zamrljao je ruke zemljom.
Ne shvatam umove kriminalaca.
Ne! Kaži mu da je to smešno!
Ti si nestao, pa sam pratio Kruga i došao do iste mišolovke.
Do Fišera? - Dobrog i milog vođu Mirovne stranke, Her Fišera.
Edi. Stebins ovde. Stavljam opkladu na Flibertidžibeta u prvoj trci.
Trka je završena? Dobro, pozvaću te kasnije.
Jesi li za to da nastavimo zajedno? Uhvatimo Fišera, nađemo Van Mira i slično?
Može, ali prvo, zašto su ga oteli? - Van Mir je potpisnik sporazuma.
Najvažnija klauzula nije zapisana. Zapamtila su je dvojica potpisnika.
I sada hoće to da izvuku od njega? - Potrudiće se, a mi treba da ih sprečimo.
To je važna informacija za rat koji počinje sutra, ako vreme dozvoli.
Šta! Zašto mi to niko nije rekao? Na posao. - Polako. Prvo ručak.
Sačekaj, mogao bi da pomogneš. Imam plan kako da zaustavimo Fišera.
Da čujem. - Najbolje bi bilo da otmemo Fišerovu ćerku.
Je li? - Prema njoj ipak iskazuje redak tračak ljubavi.
Polako, zaljubljen je u nju. - Još bolje, biće uz tebe, a izvan događaja.
Ja ću se pobrinuti za taticu. Reći ću mu da mu je ćerka u rukama nekoga
ko sa otetima postupa kao i on. Popustiće. - Ne može.
Zar nisi novinar? - To ne uključuje otmicu. - Ja bih to uradio za svoju zemlju.
Ovo nije moja zemlja. - Ali je tvoja priča. Ona ne mora ni da zna šta radiš.
Samo je zabavljaj par sati. - A da zgrabimo Fišera? - Nemamo dokaza.
Izvukao bi se. Godinama mu to uspeva. Samo bismo ubili Van Mira.
Dragi, jesi li dobro? Šta si radio na tornju? - Mislio sam da se krijem.
Pokušao je da me ubije i pao. I to je to. - Neće odustati, moraš da napustiš London.
Novinar sam. Rat je na pragu. Ne mogu da bežim. - Ne može da ostane, Skoti.
Reci mu kako su surovi ti ljudi. - Povedi ga sa sobom. - Neću da idem.
Zar nemaš rođaka, ili nekoga drugog na selu?
Tetku Margaret! Odvešću te kod nje. - Može? - Ne mešaj se. - To jedino ima smisla.
Mogu li da telefoniram?
Stajls, ovde Kerol. Kaži gdinu Fišeru da idem kod tetke Margaret u Harpenden.
Ma šta organizovali, ne idem! - Vratiću se na večeru.
Dogovoreno. Usput ćemo ti kupiti četkicu za zube. - Ne mogu.
Možda to sa tetkom nije dobro. Trebalo bi da odete još dalje, u Kembridž na primer.
Ali, Harpenden je u zabiti. - Krug bi mogao da te poveže sa njim.
U pravu si. Idemo u Kembridž. - Ja ću javiti tvom ocu da ne brine.
Hvala Skot. Molim te, Džoni.
Koja sreća da sama predloži odlazak na selo!
U stvari, stari, ja sam joj to predložio pre pola sata telefonom.
Već 40-tak kilometara nismo videli nikoga.
Šta je bilo? - Ništa.
Nemoj da ćutiš i da se duriš što sam te otela od tvojih takozvanih dužnosti.
Ti si otela mene? Zapamti te reči.
Oprosti mi. - Naravno. Otmica i nije tako strašna
ako se to učini na pravi način. - Slažem se. - Hvala.
Halo?
Ne, gdin Foliot još nije došao.
Dobro, gdine.
Ne voliš me. - Luda si.
Nisi izgledao srećno dok si me ljubio. - Nikad nisam bio srećniji. - Šta je bilo?
Kažu da će sutra početi rat. - Preko noći si promenio filozofiju.
Znači, ima važnijih stvari od ljubavi. Imam i ja mnogo važnog posla.
Bolje da krenem. Čeka me 3 sata vožnje.
Da se razumemo, lud sam za tobom. - To nije dovoljno. Ali šta se tu može!
Preko noći menjaš mišljenje. - Nisi fer.
Ista sam budala kao i ranije. I veća.
Ne vraćaš se večeras u London. Ne možeš tek tako da ostaviš svog otmičara.
Mislim... znaš šta mislim.
Ako odeš, vratiću se i ja u London i dozvoliti da me ubiju.
A i laknulo bi mi. - Baš si neraspoložen.
Je li to zbog mene?
Kada bi znala koliko te volim, onesvestila bi se.
Eto! Šta sam ti rekao?
Napred!
Poziv iz Londona. - Neka ga prebace ovde. - Žao mi je, ali jedini telefon je dole.
Dobro, silazim.
Izvini me na trenutak, draga.
Trenutak, gdine.
Halo? - Haverstok?
Jesi li sam? Možeš da pričaš? Ne mogu do Fišera. Celo posle podne je napolju.
Moraćeš da je zadržiš tu duže nego što smo planirali.
Ne znam kad će se vratiti. Želim da ga uhvatim nasamo.
Zadrži je preko noći. - To je nemoguće!
Ne možemo sad da odustanemo.
Ne mogu sada da objašnjavam, ali ne mogu to da izvedem.
Ne preostaje nam ništa drugo. Računam na tebe.
Halo?
Jeste li zadovoljni sobom?
Nisam baš. Odnosno, jesam.
Ali, hteo bih još jednu. Jednokrevetnu.
Ovaj gdin želi još jednu sobu.
Je li to za mladu damu? Na koliko dugo?
Samo za jednu noć.
Gdin je u broju 7. - Može li broj 8?
Svejedno. Samo da je dobra soba. Sa prozorima i slično. - Shvatam.
Možda bi soba do vaše bila najbolja.
Konforma je, zar ne? Soba br. 8?
Meni su sve jednake. - 8 je u redu.
Samo dovedite damu ovde da potpiše? - Dovešću je.
Dobro veče.
Užasno. A jutros je bio ovde.
Da, užasno. Jesu li moje torbe spakovane? - Jesu. - A gđice Kerol?
Gđa Stajls je spakovala njene stvari. Nada se da je izabrala prave.
U žurbi je, a ona još nije došla. Gdin Foliot vas čeka.
Zvao je još neko. Nije se predstavio, ali je to bio strani gdin od jutros.
Je li rekao da će zvati ponovo? - Jeste, rekao je da je hitno.
Uvedi gdina Foliota u radnu sobu.
Zdravo. - Uhvatili ste me u gužvi. Sutra putujem u Ameriku.
Vodite li i Kerol? - Da, ali ona to još ne zna. Sad je očekujem.
Šta je bilo, Skote? Nešto važno? - Vrlo. Tiče se Kerol.
Bojim se... - Nešto joj se desilo? - Nije, ali neće moći da ide u Ameriku sa vama.
Zašto?
Možda zvuči besmisleno, ali Kerol je kidnapovana.
Je li to neka šala? - Ne.
Kako to mislite? Otišla je kod tetke u Harpenden.
Bojim se da nije.
Ko ti je rekao da gđica Kerol ide kod tetke? - Lično gđica Kerol.
Hvala. - Mislila je da ide tamo.
Dajte mi Harpenden 43422.
Margaret, ti si? Je li Kerol kod tebe?
Ne, nisam bio siguran. Rekla je da bi mogla da navrati.
Ne znam da li da je čekam na večeri.
Laku noć, Margaret.
Nije tamo.
Zbog čega mislite da je kidnapovana?
Ja sam to organizovao.
Ovo je otišlo predaleko! Gde je Kerol?
Drže je kao taoca ljudi koji su ozbiljni,
ozbiljni kao vi.
Ne budite tako zagonetni. Ne znam o čemu govorite.
Interesuje me gde držite Van Mira.
Dakle, razgovarali ste sa onim Amerikancem Haverstokom.
Jutros me je uveravao da je Van Mir živ. - Rekli ste da ćete to proveriti. - Jesam.
Tako što ste hteli da ga uklonite? Shvatam da to za vas nije ništa.
Ljudi koji drže Kerol su isti kao vi.
Gde je ona? Šta ste joj učinili? - Gde je Van Mir?
Halo? - Naš holandski prijatelj će progovoriti ako vi dođete.
Žao mi je, ali to je jedini način ako želite sutra da odete.
Kad stignete, zamolite blagajnicu da telefonirate.
Pokazaće vam gde da idete.
Doći ću čim budem mogao.
Ako želite Kerol, kažite gde je Van Mir. - Dovedite je, daću vam adresu.
Ona može da bude ovde za 3 sata. Ja adresu želim odmah.
Imate moju reč da ćete je dobiti čim se vrati. - Ne mogu da čekam toliko.
Uostalom, želim Van Mira živog.
Skote, odvela sam ga. - Dobro.
Moram da idem. Hvala za te beleške. Mogu li da ih uzmem?
Laku noć, Kerol.
Žao mi je, ali sam čuo auto moje ćerke.
Ovo ne liči na tebe. Šta te je tako uznemirilo?
Znam da sam bila blesava, i ponašala se glupo. Molim te, izvini.
Nisam očekivala da je on takav.
Znači ima veze sa mladim Haverstokom.
Baš ti se sviđa?
Odvela sam ga na selo, što dalje od tih ljudi.
Mislio sam da si kod Margaret. - Foliot je hteo da odemo dalje.
Odvela sam ga u hotel u Kembridžu.
Kad smo stigli tamo, saznala sam da želi...
Šalili smo se na tu temu.
Ali shvatila sam da je ozbiljan kad sam čula da uzima drugu sobu.
Jeftin trik. To me najviše boli, što je tako jeftino.
Nije onako kako sam mislila.
Nema veze, ionako ne želim više da ga vidim.
I ne moraš. Sutra letimo za Ameriku. - Sutra!? Ali, ne mogu.
Dobro, mogu. Ali zašto sutra?
Poslednja šansa jer će objaviti rat sutra. Moramo u Vašington, a brodovi će biti puni.
Čekali bismo i 2 nedelje. - A Van Mir? - Učinili smo sve što smo mogli.
Bio sam danas do Ministarstva inostranih poslova, oni preuzimaju stvar.
Šta je bilo? - Zamračenje. Moram da navučem zavese.
Zaboravio sam. Pre toga, pozovi mi taksi.
Moram još nešto da obavim. Brzo ću. Gđa Stajls je spakovala tvoje stvari.
Kolima ćemo do Soutemptona, gde ćemo prespavati. Moj šešir, Stajlse.
Brzo se vraćam. Vas dvoje smestite stvari u kola da ne gubimo vreme. I pojedi nešto.
A ti? - Nisam gladan. Kasnije ću pojesti sendvič.
Ulica Šarlot 242.
Sačekaj Haverstoka, sigurno će doći.
Čim stigne, pošalji ga u ulicu Šarlot 242.
Halo. - Halo. - Halo.
Budi oprezna.
Mogu li da telefoniram? - Ovuda, gdine.
Gde je? - Unutra. Ništa nije rekao. Sve zavisi od vas.
Jesmo li bezbedni ovde? - Jesmo, zatvoreno je zbog renoviranja.
A oni ljudi dole? - Biće u redu, jer se plaše za porodice.
Nije neko mesto i muzika nervira, ali služi svojoj svrsi.
Da.
Skloni se!
Obgrli ga i ispravi mu glavu.
Ugasite ova svetla.
Hvala.
Veliko hvala.
Ličite na mog prijatelja, gdina Fišera.
Izvinite, ali tako je mračno.
Ne vidim.
Ali jako mu ličite.
Ja jesam Fišer, gdine Van Mir. Ja jesam vaš prijatelj.
Tako mi je drago.
Je li policija ovde?
Ne smeju da pobegnu.
Ne smete da ih pustite.
Izvinite gospodo, prodajem osiguranja. Interesuje li vas jedno?
Zašto si ga dovela ovde? - Nisam znala šta ću. - Izvinjavam se zbog neprijatnosti,
ali znate kako su žene nepouzdane sa oružjem. Sešću ovde, a vi nastavite.
Ne brinite za mene. Mogu ja ovako satima da sedim. - Ko je to?
Je li to policija?
Recite mi gde sam.
U Londonu, gdine Van Mir.
U Londonu?
Jesam li već dugo ovde?
Morate da pošaljete telegram mojoj ženi.
Recite joj da sam na sigurnom sa vama.
Molim vas da shvatite da policija nije ovde. Došao sam da razgovaram sa vama.
Ali ovi ljudi...
Misle da radim za njih. Ne znaju da smo prijatelji. Moramo malo da glumimo.
Glumimo? - Žele da meni kažete ono što su oni pokušali da saznaju od vas.
Ali ne mogu to da učinim.
Znate da ne mogu. - Meni možete reći.
Samo onu jednu klauzulu iz sporazuma. Broj 27.
Klauzula 27. Recite mi, gdine Van Mir.
Ali, to je tajna klauzula.
Ja je znam.
Ali oni je ne smeju znati.
To bi im pomoglo u ratu. U ratu, Fišere!
Ne želite valjda da im pomognete? - Naravno da ne želim.
Samo neka vide da mi govorite. Biće dovoljno.
Neka vide kako mi je šapućete. Obećavam da im neću reći.
On vam nije prijatelj, Van Mir. Nemojte mu reći. - Ko je to?
Neko je upravo rekao da mi niste prijatelj.
Zašto niste doveli policiju?
Zašto me ne vodite odavde?
Niste došli da me odvedete.
Zašto?
Tako ste...
Fišere...
Gde ste?
Pomozite mi.
Tako dakle.
Sad shvatam.
Nema pomoći.
Nema pomoći za celi, jadni, napaćeni svet.
Vapili ste za mirom, Fišere.
Za mirom. Ali ne želite mir.
Želite samo rat i smrt.
Vi ste lažov, Fišere.
Okrutni lažov.
Sa mnom možete da uradite šta vam je volja,
to nije važno.
Ali njih nikad nećete poraziti.
Male ljude koji širom sveta koji mrvicama hrane ptice.
Lažite ih.
Gonite ih, bičujte ih.
Naterajte ih u rat.
Kada zveri poput vas proždru jedna drugu,
svet će najzad pripasti običnim ljudima.
Gubimo vreme.
Kurt.
Dobro, reći ću vam.
Sve ću vam reći.
Dođite, gdine Fišer.
U slučaju neprijateljske invazije...
To je samo restoran. Pogledaj!
Ovuda! Pomoćnim stepenicama!
Za mnom!
Otišli su na drugu stranu. - Pazi na njega.
Idiot si ako ne uhapsiš Fišera pre nego što uđe u avion.
Kako? Nemamo dokaze. - Zar ti Van Mir nije dovoljan dokaz?
Nije. Koji dokaz imaš lično protiv Fišera?
Kakva glupost! - Prestani da glumiš izviđača i prepusti to nama.
Pošaljite mi MekKenu. - A da posetiš dr. Bonifejsa. Dobar je za živce.
Jeste li identifikovali Van Mira? - Apsolutno je on, iako je još u nesvesti.
Vrati se i povedi nekoga da uzme izjavu kad se probudi.
Pošalji nekoga da pazi na taj avion i neka čeka naše instrukcije.
Kakva korist od veze u Skotland jardu. Budala od mog brata neće učiniti ništa.
Skotland jard ne može da reši ni moj problem.
Svi su uključeni osim mene. - I ti si. Moramo u taj avion da pazimo na Fišera.
Dok idemo tamo, pozovi 24574... - Čekaj da zapišem.
Moj rođak Kvin je direktor avio kompanije. Neka nam obezbedi 2 karte za Ameriku, ujutru.
Idi do bolnice i budi uz Van Mira. Pozovi i Edith Armbruster, 66255.
Reci joj da idem u Ameriku i zamoli je da sutrašnji ručak odložimo za ponedjeljak.
Stevensu iz "Posta" javi da idem u Ameriku. - I "Globusu" da i ja idem.
I otkaži moje časove rumbe.
Dva sendviča sa šunkom i raženim hlebom.
Nema smisla da dalje čekam. - Ne znamo kad će se oporaviti.
Možda progovori tek za nekoliko sati. - Moji prijatelji su već u avionu.
Ako Van Mir dođe k sebi, poslaćemo poruku u avion. - Jeste li čuli?
Objavljen je rat!
Engleska je objavila rat Nemačkoj!
Gđice Pimm, našla sam sliku.
Donesite i meni jedno, molim vas.
Ima li poruka za mene? - Vaše ime? - A za mene? - Trenutak, molim vas.
Ova je za mene.
Van Mir je progovorio. Policija će sačekati vaš avion pri sletanju.
Predivno. Skoro da zaboraviš na rat i nevolje.
Bilo bi lepo samo leteti i živeti u oblacima.
Da, bilo bi.
Vreme je za moje sletanje. Prisilno sletanje.
Šta je bilo? Nešto se desilo?
Moram nešto da ti kažem. Ne želim, ali moram. To mi vrlo teško pada.
Ništa drugo mi nije važno.
Nešto u vezi sa Krugom i Van Mirom. - Znala si.
Nisam do sinoć. Samo sam brinula. Ali verovala sam u tebe.
Nije trebalo.
Istina je ono u šta nisam htela da verujem?
Jeste. Biću uhapšen kao špijun kad sletimo i vraćen u London.
Tata... - To je sve u redu, osim jedne stvari. Tebe.
Zato moramo da razgovaramo.
Voleo bih da to pogledaš sa moje tačke gledišta.
Možda ti kasnije pomogne.
Lagao sam te. Nisam hteo da te uplićem, jer si Engleskinja.
Polu Engleskinja. Ja nisam. Ja sam se samo obmotao engleskim naglaskom.
Za svoju zemlju sam se borio svim srcem na drugi način.
Ponekad je teže boriti se nečasno, nego otvoreno i plemenito.
Koristio sam metode moje zemlje, jer sam rođen sa njima.
Ne nameravam da se tako branim pred Vojnim sudom.
Tako govorim svojoj ćerci koju veoma volim.
I pred kojom se stidim.
Ono što mi budeš sada rekla značiće mi više od bilo kakve presude.
Dušo...
Ovo nije za mene, pogrešio sam.
Ne želim da sedim ovde još 14 časova i igram se žmurke. Razgovaraću sa njom.
Dobro, sad već zna da smo u avionu.
Ni reči pred njom. - Ne bi mi palo na pamet.
Šta ćeš joj reći? - Ne znam. Da je volim, a pomoći ću da joj obese oca.
Nešto moram da kažem. Poludeću.
Popij malo konjaka, biće ti bolje. - Znaš da mi se od njega plače.
Iznenađeni? - Šta ćeš ti tu? - Letim.
Moramo da razgovaramo. Važno je. Mogu li, gdine Fišer? - Foliot je sa tobom?
Da.
Vas dvojica jurite mog oca. Uhapsićete ga kad sletimo.
Ne znam šta pričaš. U životu nisam nikoga uhapsio. - Lažeš. Pratio si ga od početka.
Zato si hteo da me skloniš sa puta juče u hotelu.
Pretvarao si se da me voliš, kako bi... Sve su bile laži.
Sve što si mi rekao bila je laž. - Zdravo! Baš lepo okupljanje. - I ti!
Sedi i popij nešto, Skote. Brzo se vraćam.
Gde ćeš? - Da protegnem noge. Usput, slučajno sam pročitao telegram.
Nema veze. - Ne ideš bez mene.
Obojica mislite da je moj otac izdajnik.
Ali nije. Za mene nije. - Hvala, ali u manjini si.
Vidi Kerol, ja nemam veze sa špijunima. Ja sam novinar. Tu sam zbog reportaže.
Žao mi je što sam i čuo za Van Mira. Pre bih sve uništio nego tebe povredio.
Šta je to?
Poludeli su! Šta ovo rade? - Ko je to? Šta je ovo?
Javi da smo napadnuti.
Žao mi je, ali uveravam vas da ovo nema veze sa mnom.
Podeli ovo! - Ti si najsmirenija žena koju sam ikada sreo. - Daj ovo ocu.
Stavite ovo.
Bolje da dođete. Ovamo je ludnica.
Evo me. Šta da im kažem? Ovo ni ne liči na turbulenciju.
Reci im da je greška. Vežbe gađanja.
Znam da je glupo da tražim od vas da se smirite, ali dajemo sve od sebe
Udavićemo se!
Sklonite se od prozora, može biti opasno. Sedite ovde.
Ja neću ovo da stavim.
Pucaju na nas... koja glupost. Idem kod Britanskog konzula čim...
Mrtva je.
Šta dođavola rade?
Brzo isključi levi motor. - Pogođen je i desni. Da i njega isključim? - Da!
To su Nemci. Izvinjavaju se. Mislili su da smo bombarder. Pomoći će u spasavanju.
Ostali smo bez krila.
Hoću napolje. - Sklonite se od tih vrata.
Ne možemo ostati ovde. Pri udaru u vodu, rep je najsigurnije mesto
Gdin Fišer!
Brzo!
Ne možemo ostati, tone! Brzo, na krilo!
Eno pilota!
Ne puštajte ga, budale! Potonućemo! - Zaveži!
Baciću tu svinju u more! - Ima pravo. Potonućemo. Bolje da skočim u vodu.
Otići ću na drugi kraj. Možda tako izdrži.
Tata je nestao!
DŽoni, vrati se! Odneće te talasi!
Vrati se!
Gledajte!
Mora da je neprijateljski. Da nas pokupi.
Je li neprijateljski?
Dobro je, Američki je.
Pokupio nas je američki brod "Mohikanac" i vraća nas u London. Ništa više ne znam.
Javit ću se iz Londona za par dana. Zdravo.
Raspravljao sam se sa kapetanom koji insistira na neutralnosti.
Ne smemo ništa da javimo sa njegovog glupog broda. - Ni "Globusu"?
Možemo da telefoniramo svojima. Zdravo, teta Efi, na brodu sam, sve je Ok.
Pre nego što stignemo neko će sigurno objaviti pre nas. Probaj ti.
Nema svrhe. Čak i da pristane, ruke su mi vezane. - Molim? - Zbog Kerol.
Prešao sam 4000 milja, pokušali su da me ubiju,
sve zbog priče koju sad ne mogu da objavim.
Nije smešno. Ne želim sada da njenog oca bacim lavovima.
Nije me briga kako je živeo, umro je kao heroj da bi nas spasao.
Ubeđujem sam sebe. U svakom slučaju, on joj je bio otac.
Neću da izdam jedinu devojku koju... - Drago mi je što si to rekao. Vrlo drago.
Jesi li dobro? - Jesam. Džoni, želim da to objaviš celu priču.
Kasnije ćemo o tome. - Ne želim da to bude tako. Ne štitiš me štiteći njega.
Volim te. Ne mogu da te uvučem u skandal kao venčani poklon.
Moj otac se borio za svoju zemlju na svoj način.
Nije pravi način, ali je težak. Ja sad moram da se borim za svoju zemlju.
Dobro, ako tako želiš.
To je za mene. Zvao sam ujaka Pauersa.
Halo?
Džoni Džouns zove sa broda. - Ne bi zvao da nema važnu vest.
Zaustavi štampu. Pošalji Bredlija, neka bude spreman za novu naslovnu stranu.
Ovde Džoni Džouns. - Pazi, evo kapetana.
Zalepite uvo za slušalicu i ne prekidajte vezu.
Gdine Haverstok, moram da razgovaram sa vama.
Upravo sam saznao da ste novinar. - Jesam.
Je li? Zašto mi to niste rekli? Lagali ste. - Dragi kapetane.
kad vas Nemci sruše u britanskom avionu, 450 km od engleske obale,
i kada satima stojite na krilu, čekajući da se utopite sa još nekolicinom ljudi,
dozvoljeno je da na trenutak zaboravite da ste novinar.
To ćete morati da zaboravite dok ste na ovom brodu.
Ne razumem vaš stav kapetane, Džone Martine. Junački ste nas spasili.
Izvukli ste nas iz mora. - Ništa nećete poslati sa ovog broda.
Imate pravo. Ne smemo ništa da učinimo što bi osramotilo vladu SAD-a. - Tako je.
To je moja priča. Ako ne mogu da je pošaljem, treba vi prvi da je čujete.
To bi bilo fer, kapetane.
Vođa te špijunske mreže u Londonu bio je Stiven Fišer.
Predsednik Svetske mirovne stranke?! Nemoguće! - Gdin Fišer se udavio pre par sati.
Stranka je bila paravan za špijunažu. Trebalo je da bude uhapšen po sletanju.
To su činjenice. - Neverovatno! Bio mi je prijatelj!
Taj isti Fišer je organizovao otmicu diplomate Van Mira.
U to niko neće poverovati. - Istina je.
Odbijam da... - Trenutak. Mislim da ova mlada dama zna je li to istina ili ne.
Da, ja to znam. Gdin Fišer je bio moj otac.
I želim da se to objavi.
Šta je to? - Verovatno moj ujak.
Zdravo ujače, kako si?
Kako ujna? Ja sam dobro. Imali smo malu nezgodu, ali ne mogu sada o tome.
Ispričaću ti kasnije. Pisaću ti. Vraćam se u Evropu.
Imaš li kakvih uputstava? - Da, samo nastavi! Sve si zapisala?
Odmah štampajte.
London govori. Sa nama je danas jedan od vojnika štampe,
jedan od hroničara koji istoriju ispisuju u pozadini ratnih sukoba.
Dopisnik Njujorškog "Globusa", Hantli Haverstok.
Zdravo Ameriko. Gledao sam kako deo sveta biva uništen.
Deo lep kao Vermont, Ohajo, Virdžinija, Kalifornija i Ilinois.
A sad krvari kao govedo u klanici.
Svedok sam užasa sa kojima se ništa ne može porediti.
Moramo da odložimo prenos. - Ne. Nastavljamo dokle možemo.
Dole je sklonište.
Šta kažeš? - Slušaju te u Americi. - Dobro, onda ćemo im reći.
Ne mogu da čitam napisano, jer je nestalo struje, pa ću pričati iz glave.
Ovo što čujete je zvuk smrti koja je došla u London.
Da, došla je. Čujete bombe koje padaju na ulice i kuće.
Ne gasite radio. Ovo je važna priča i vi ste deo nje.
Ovde je prekasno da se bilo šta uradi, osim da se stoji u mraku.
Svetla su sada ugašena svuda, osim u Americi.
Ne gasite to svetlo.
Pokrijte ga čelikom, čuvajte ga puškama, izgradite brodove i avione oko njega.
Ameriko, ne gasi svetlo. To je sada jedino svetlo na svetu.
KRAJ
Obrada: suadnovic